Resync: Xenzai[NEF]
(mobiltelefon piper)
Unnskyld, har du noe imot å bytte plass?
- Nå? - Ja, nå.
Takk skal du ha.
Skal vi bytte igjen?
(telefonen ringer)
Hallo?
(stønn )
Hvem er det?
(stønn )
Vær så snill. Jeg er en liten kvinne alene i den mørke skogen.
- Nå kommer jeg og tar deg. - Min mann kan komme når som helst.
Han som lar deg være alene, mens han knuller på altfor dyre hoteller?
Ja, ham.
Bare et lite kyss, da.
Vet du hva gjør med deg når jeg kommer? Jeg vil tafse på deg!
- Nei, ikke tafse. - Nei, ikke tafse.
Men jeg vil slikke deg under haken -
- og stikke tunga inn i øret ditt så du blir døv i dagevis.
Hallo? Liv?
(telefonen ringer)
Min mann har håndjern liggende i nattbordskuffen.
Lover du å være snill hvis jeg lenker meg fast før du kommer?
Hva jeg enn kommer til å gjør, er det for din skyld.
Jeg er så hjelpeløs.
Lukk øynene. Nå står jeg foran soveromsdøra.
Nå åpner jeg døra og nærmer meg senga...
Jeg kjenne pusten din mellom beina.
Ikke så fort. Jeg setter meg ved sengekanten, stryker deg på kinnet.
Jeg lar min høyre hånd gli nedover langs halsen din.
Nedover brystbeinet og forbi brystet.
Jeg rører dem ikke. Jeg fortsetter forbi dem.
Jeg gjør en sirkel rundt navlen din.
Jeg fortsetter nedover...
...og så begynner jeg å tafse på de myke duna dine.
- Nei, ikke tafse. - Nei, ikke tafse.
- Ble du stiv nå? - Ja, men jeg rører deg ikke.
Jeg bare puster på deg.
Så jeg kommer til å sitte sånn i... i ti minutter.
- Jeg kan kjenne deg allerede. - Nei, nei.
- Jeg bare ser deg bli våtere. - Jeg kjenner deg, du er nesten...
Jeg kan kjenne deg der nede. Bare en millimeter til så...
Hallo?
Andreas?
Liv Karlsen? Bli med meg.
- Du er nærmeste pårørende? - Ja.
- Ingen foreldre? - Moren er død.
Faren forsvant da han var to.
De største skadene er på det lubale nivå og opp mot T10.
Det er den delen av nervesystemet som styrer musklene nedenfor midjen.
Tar det lang tid å bli frisk?
Selve ryggmargen er skadet, så skaden er nok uopprettelig.
Skal han bli liggende sånn resten av livet?
Vi starter rehabilitering så snart bruddene er stabilisert.
Kan han gå igjen?
Han vil nok få en stor grad av mobilitet, -
- men han vil måtte sitte i stol.
Ja, det er som regel værst før man venner seg til tanken.
Er det andre ting han ikke kan?
Blære- og endetarmsfunksjoner.
Men her fins uridom og klyster.
Er det resten av livet?
Det der finner dere ut av. Det er bare teknikker.
Men det du skal være forberedt på er depresjonene.
De kommer?
Én ting til. Ereksjonen hans er borte.
Men det fins mange hjelpemidler når dere kommer så langt.
Jeg tror ikke det blir lett, -
- men jeg er sikker på at vi skal klare dette her.
Hvordan takler Liv det?
Hun takler det bra, hun. Hun må jo det.
- Det blir tøft for henne. - Ja.
Det blir tøft, men mye blir som før også.
Onkel Carl, gidder du å gi meg det vannet der?
Takk.
Mange ekteskap ryker.
Men økonomi er ikke noe problem. Jeg har mange andre jobbmuligheter.
Jo, men det er jo det man drømmer om, da.
Andreas...
Jeg er alltid her, jeg, hvis du trenger meg.
Jeg veit det. Du har alltid vært som en far for meg.
- Andreas Karlsen? - Ja.
Fy faen!
(vindu som smeller)
Hallo?
1001 , 1002, 1003, -
- 1004, 1005.
(tog tuter)
(dørklokken ringer)
(dørklokken ringer uopphørlig)
- Andreas Karlsen? - Ja.
Wagner fra hjelpemiddelsentralen.
Skal rampen til døren gå rett opp eller i vinkel?
Det er så mye som skal gjøre her.
Du får en ny ytterdør. Med fjernkontroll. Som til tv.
Hva gjør jeg hvis strømmen går?
Er det din kone?
Hvor lang tid tar det å sette inn en sånn dør?
Det kommer an på. Er hun på jobb?
- Kommer an på hva da? - Hvor mye som skal gjøres.
Det er jo et gammelt hus.
Det er bra som det er.
Jeg kan ta bort trøsken hvis du vil.
- Jeg kan ta vekk dørstokken sa jeg. - Hvor lang tid tar det?
Handikapheisen tar iallfall noen dager.
Er du glad i henne? Din kone.
Har dere tenkt å holde sammen i dette huset?
Jeg tror du bør konsentrere deg om rampen din.
Ja visst. Hvordan vil du ha den?
Hvordan jeg vil ha den?
Hvem trenger sine bein?
Er det du som har parkert midt i oppkjørselen?
Jeg nærmer meg. Lukk øynene.
Jeg rører deg ikke.
Du venter. Lukk øynene.
Du lukter.
Jeg rører deg ikke.
Du venter.
Tungen løper i vann.
Du behøver ikke det, Andreas.
Du kommer til å dra fra meg igjen.
Jeg har faktisk prøvd å finne en annen.
Det gikk ikke.
Det er jo deg jeg vil ha.
(bråk fra maskinverktøy utenfra)
(verktøy utenfra)
(bråk fra maskinverktøy utenfra)
Wagner? Heter du egentlig Wagner, -
- eller er det et kunstnernavn hjelpemiddelsentralen har gitt deg?
Det er faktisk så at jeg er Wagner.
(synger opera)
Det bråker kanskje for mye? Liv skulle jo øve.
- Vi er snart ferdige med å bråke. - Dere forstyrrer ikke meg.
"Valse Triste." Jean Sibelius, opus 44.
Ja.
Mens Paavari sover danser hans mor med døden.
Hun tror at døden er hennes avdøde mann.
- Det er fra et teaterstykke. - Av Sibelius'svoger. Ganske dårlig.
Hvis du er ferdig for i dag, så går jeg og legger meg.
Jobber jeg, så jobber jeg. Akkord, vet du.
Men du har vel et stykke hjem, også?
Jeg bor faktisk ikke noe sted. Dere har vel ikke et kryp-inn?
- Jeg glemte at det var så rotet. - Jeg sover med øynene lukket.
- Madrassen er bare av skumgummi. - Det er det beste som fins.
Man blir feit av å ligge mykt.
Du kan ikke bo... Du kan ikke sove der nede.
Alternativet er at jeg sover i bilen.
Men der er det ikke dusj.
Oi...
(rumstering ovenfra)
(spilledåsen spiller)
Den gir seg aldri nå.
Liv...
Du faket.
Det blir bare så feil når... jeg vet at du ikke kjenner noe.
Gjør jeg ikke det?
(cellomusikk)
(dør åpnes)
Skal vi sette et håndtak i taket? Det er bra hjelp for Andreas.
Så, da er alt klart.
- Tusen takk for hjelpen, Wagner. - Jeg ville bli ferdig i dag.
Du kan ikke fylle 30 uten å ha sett en ordentlig fight.
- Gratulerer. - Hvor visste du det?
- Dere har kanskje andre planer? - Nei, vi har ikke planlagt noe.
Jeg har kjøpt tre billetter.
Liv! Skal vi noe spesielt i kveld?
Jeg tenkte vi kunne feire stille og rolig her hjemme.
- Kom nå. - Wagner har en presang.
Her ser vi ingenting.
Kom igjen!
Ja! Kom igjen!
Gi'n inn!
Det var så jævlig dårlig luft der, så jeg fikk vondt i hue.
Men det er bra nå. Vi prates når jeg kommer hjem.
Ha det.
Jeg var sikker på at du skulle ha stor fest hjemme.
Det blir så mye styr fordi vi pusser opp og alt mulig.
Ja, det blir vel for mye for Liv.
Det er en overgang.
Det har ikke skjedd noe.
- Du er den samme? - Ja, det er jeg.
Bortsett fra at jeg sitter og pisser -
- og må ta en sprøyte for å pule, så er jeg den samme.
Det er vel sånn det er.
Hvordan tar Liv det?
Hun har noen problemer.
Jeg er den eneste mann i verden hun ikke kan få til å føle noe fysisk.
Det er ikke så merkelig å hun savner...
...å være deg til glede.
Selvfølgelig ikke. Det ordner seg.
Det bør ikke lage noe problem at du er glad i henne.
Det er så frustrerende å ikke kunne gi noe tilbake.
Men hun må få gjøre som hun vil. Få frihet til å velge deg.
Hun måtte jo gå for å komme tilbake.
(rolig jazzmusikk)
Let's tango!
- Hvordan sto det til med Carl? - Bra.
Jeg tror jeg går og legger meg.
Kommer jeg og ødelegger noe? Da beklager jeg.
Jeg går og legger meg, så kan dere hygge dere.
Nei, jeg skal tidlig opp i morgen. Jobben min er gjort.
Det har vært veldig fint å få treffe deg. Farvel.
Du kan godt gå til sengs med Wagner, hvis du vil det.
- Nå er du urettferdig. - Jeg mener det. Vær så snill.
Vi tok en drink mens vi ventet på deg. Det var det.
Jeg stoler ikke på deg fordi du er frustrert. Og jeg kjenner deg.
- Da får du heller få fra meg. - Nå som vi har fått stolheis.
- Unnskyld. - Andreas...
Kan du ikke bare gå til sengs med Wagner, hvis du vil det?
Er det lettere hvis jeg ikke er her?
Det er jo det som er poenget. Du er her.
(svak stønning fra kjelleren)
(Liv stønner erotisk)
(Liv stønner opphisset)
Andreas fikk det for seg at jeg hadde lyst til å ligge med deg.
(Wagner stønner med)
Takk for en herlig stund, Wagner.
Kurt. Det er egentlig Kurt.
Andreas og jeg trenger å være alene nå, Kurt.
Det er kanskje best at du ikke kommer tilbake.
Men det var veldig hyggelig å bli kjent med deg.
(bildør smekkes, motor startes)
(spilledåsen spiller)
(tog tuter)
Unnskyld for det i går. Det var dumt av meg.
Kan vi ikke bare glemme hele greia?
Gjort er gjort.
Nå kommer jeg og tar deg!
Mamma!
Hvor er champagnen?
(Andreas nynner spilledåsens melodi)
Hvor fant du denne her?
Hvorfor lurer du på det?
Jeg har ikke sett den på 26 år.
Jeg sang den melodien hele tiden. Mamma holdt på å bli gal.
Jeg trodde hun hadde gitt den tilbake til Kurt.
Min pappa. Den var det eneste jeg fikk av ham.
Mamma hatet denne spilledåsen. Hvor fant du den?
Nei... Det var onkelen din...
Carl kom innom med den for et par dager siden.
Wagner.
Nå, er det deg? Det var uventet.
Du glemte spilledåsen din.
Å, for faen. Har du den med deg?
Andreas har den.
Var det ikke det du ville?
Hvordan tar han det?
- Jeg sa at Carl kom med den. - Satans også!
Hvorfor sa du ikka at du er faren hans?
Du må jo ha en grunn.
Andreas trenger meg ikke lenger.
Og det blir ikke lettere nå som jeg har ligget med hans kone.
Har du mye penger på deg?
Det ble litt dyrt med stolheisen og det hele.
Stolheisen og fjernkontrollen og det hele, det ble dyrt. Skål.
(dør smekker)
(dempet latter og småsnakk)
Hei. Er du våken?
Bare et øyeblikk.
- Han kom bare... - For å hjelpe til med huset.
Helt tilfeldig midt på natta mens jeg sov.
Vi har bare pratet.
Det er helt tilfeldig det eneste av dine behov jeg kan dekke.
(Kurt kremter)
Dette her er din. Det er fra meg til deg.
Det er jeg som er Kurt. Jeg er din far.
Da jeg hørte om ulykken...
- Det er vel litt seint, men... - Jeg ville at dere skulle treffes.
Jeg visste ikke at det var faren din før i går.
Andreas...
Faren min?
Jeg er din far, og jeg kom for å hjelpe deg.
Takk for hjelpen.
Andreas, han og jeg lå ikke sammen.
Vi bare lot som. Vi sto i trappen og faket.
Det er jo din spesialitet.
Kurt...
- Han trenger bare litt tid. - Han er en bortskjemt drittunge.
Åh!
Du kom bare for å stikke av igjen.
Andreas, min eneste sønn.
(Kurt synger opera)
Jeg er verdens lykkeligste mann.
(Kurt synger videre)
Han har vel ikke tenkt å bli boende her?
Det kan han ikke.
Du for si det til ham du.
- Hei. - Hei.
Du er i full gang, ser jeg.
Den timen man mister om morgnen, halser man etter hele dagen.
Vi har så mye å ta igjen.
Du kunne ha stukket innom før.
Jeg skjønner at det ikke var lett da jeg var liten og bodde hos mor.
Jeg vet ikke om du vet dette, men...
Jeg vokste opp i et fosterhjem, og det var helt ok.
Men jeg visste at jeg ikke egentlig var en del av familien.
Så jeg drømte og drømte om å få en ordentlig familie.
Min egen familie.
Du forstår vel at det var vanskelig for meg å komme hit.
Men det endte jo godt.
Men Kurt...
Far...
Jeg tror nesten ikke at du kan bli boende her.
Hvem skulle hjelpe deg om ikke jeg?
Du kan jo ikke engang skifte en pære. Kan du det?
Du er heldig som har en far som vil hjelpe deg.
- Du er uvanlig heldig. - Ja, jeg vet det.
Jeg vil ikke miste deg igjen.
Du kan komme på besøk når som helst.
Jeg vil jo bare det beste for deg.
- Men jeg vil ikke trenge meg på. - Du trenger deg ikke på.
Jeg forstår hva du mener.
Har Andreas noen klær jeg kan låne?
Jeg skal se hva jeg kan finne.
Det var morsomt da vi sto og jamret på natten.
Jeg vet ikke hva du og Andreas har snakket om, -
- men nå vil jeg at du skal kle på deg.
Du vet veldig godt hva Andreas vil.
Gå og kle på deg.
Andreas vil at det er visse ting jeg skal gjøre for ham.
Så, det vil han?
(stønning fra kjelleren)
Liv!
Liv! Liv!
Liv!
Mitt navn er Andreas Karlsen. Jeg vil gjerne anmelde en voldtekt.
Andreas Karlsen? Er det du som har ringt?
Han er jævlig sterk.
Fort, fort...
- Hva gjør dere her? - Fortell dem hva han gjorde.
Det var faren min som gjorde det.
- Faren din? - Vi har fått melding om voldtekt.
Faren til Andreas forsvant da han var to.
Liv...
Det er ikke noe å skamme seg over. Det er ikke din feil.
-Vi fikk melding om enn voldtekt. - Er det meg du vil skåne?
- Voldtekt? Nei. - Jammen jeg så det jo selv.
Pappa voldtok henne splitter naken på vaskemaskinen.
Hvor er faren din nå?
Han må ha blitt redd og løpt til skogs.
- Har du drukket? - Jeg ser ikke syner av den grunn.
Hvis vi ikke anmelder ham nå, kan han komme tilbake.
Det er alvor.
Han kommer tilbake.
Hvorfor skilte de seg egentlig?
- De passet ikke sammen. - Hvorfor ikke?
La meg si det rett ut.
- Han var ingenting å samle på. - Hvorfor ikke?
Han var ikke helt god.
Ikke helt god?
Hvorfor har du ikke sagt noe om det før?
Man forteller jo ikke en liten gutt at den faren han lengter etter...
...er en kvalifisert drittsekk.
Jeg er ikke en liten gutt lenger.
Nei, og nå er det sagt.
- Fortell da. - Det er ikke noe å rippe opp i.
Hvorfor denne plutselige interessen?
Det handler om hvem jeg er som menneske, som person.
Hvorfor ville mor skilles?
Det er ingenting å bebreide din mor for. Det var jeg som meldte ham.
- Meldte ham? - Ja.
Han sparket henne nesten i hjel, men hun overlevede.
Men hun ble ikke som før.
Var det det hun døde av?
Men Kurt hadde for lengst sonet for de tre månedene han fikk.
Det var ikke mulig å tiltale ham på nytt, og dessuten...
...så satt han jo inne allerede.
For hva?
Mord.
(Liv klager i søvne)
Jeg kunne ikke leve uten deg.
Slapp av. Han er borte.
Andreas... Du var vel ikke redd for meg, vel?
Hva slags takknemlighet er dette?
Har du tenkt å fortsette med å knulle med faren min?
Skulle du snakke i mobiltelefonen og spre falske rykter?
Du vil ha meg sperret inne. Jeg som bare vil hjelpe til.
Vær så snill.
Unnskyld.
Vet du hvor han har vært i alle de åra? I fengsel for drap!
Nå får det være nok drittprat.
Jeg har snakket med Carl.
Carl?
Du vet jo at Carl ikke kan styre seg.
Han slo sin søster halvt i hjel med en skiftenøkkel.
Og tvang henne til å vitne mot meg, som bare ville beskytte min familie.
Andreas...
Det er langt over din sengetid.
Det var ikke fordi jeg var sint. Jeg ble bare overrasket.
- Men gjort er gjort, ikke sant? - Vi snakker om det i morgen.
God natt, min skatt. Vi ses i morgen.
God natt.
Han sover.
Gi meg bilnøklene.
Skynd deg!
Hvor skal vi?
Jeg tror vi glemte Andreas.
(Kurt stønner opphisset)
God morgen.
Vær så god.
Det her er sikker dine. Jeg trenger dem ikke.
Jeg legger dem her.
Jeg har bakt dem grove. Vi må jo tenke på din tarmfunksjon.
Hvordan går det?
Bra. Fin avføring.
- Blir du aldri trøtt? - Man gjør så godt man kan.
- Kaffe? - Ja takk.
Takk skal du ha.
Nå gjør vi to en avtale. Jeg ordner huset, -
- og du øver fire timer før lunsj og fire timer etter.
Og ikke noe somling.
Det har vært mye med Andreas, men det er glemt nå.
- Ikke sant? - Jo.
Du har det i deg.
Jeg vet at du har det i deg.
Men du må jobbe. Det er ikke nok å ville det.
Jeg vet det. Men jeg trenger å bli minnet på det.
Det er et stort hus. Det er klart dere trenger hjelp.
Ikke sant?
Hvem som helst kan jo trenge seg inn her og ta for seg.
Nummer en er sikkerhetslåsen.
(Liv begynner å spille)
Slapp bare av du og kos deg.
Hvor skal du hen?
Du må si ifra når du skal ut. Jeg er jo bekymret for deg.
- Jammen... - Ikke den tonen, du.
Jeg forstår godt at du blir litt selvdestruktiv...
...men du kan ikke gå ut i bare tøflene.
Jeg sier det bare for ditt eget beste.
Hva faen?
Du har jo vært oppe i hele natt.
- Hva faen har du lurt i meg? - Jeg?
Jeg har ikke gjort noe.
Hva faen har du gitt meg? Din jævla drittunge.
Liv. Liv...
Ikke la meg være alene med den jævla psykopaten!
Psykopat?
(Kurt ler)
Din mor var en uvanlig vakker kvinne.
Jeg ga deg verdens beste mor.
Og hva er takken?
Du kastet meg ut.
Din egen far.
Det var takken.
Det eneste jeg hadde var en gammel, fin...
...spilledåse.
Og den ville du ikke ha.
Hva er det jeg har gjort?
Men Liv får du ikke lov til å ta ifra meg.
Det er lenge siden du har badet, eller hva?
Jeg spurte deg om noe.
La meg slippe å si alt tre ganger. Gå inn på badet nå.
Mitt navn er Andreas Karlsen.
Mitt navn er...
Unnskyld.
Noen ringte 11 2. En Andreas Karlsen.
- Han i rullestolen. - Å, ham. Det kan du ta helt med ro.
Alle må vaske seg.
Kom med den andre hånden.
Hvorfor skal det være så jævlig vanskelig?
Nei, kutt ut...
Den er jo ikke til noe nytte.
Skal vi ta den bort? Klipp, klipp, klipp.
Jeg tuller jo bare.
(dørklokken )
Hjelp!
(dørklokken )
Hje...
(dørklokken )
Hjelp! Hjelp!
Andreas, min gutt. Min eneste sønn.
Jammen herregud, barn. Hva er det som har skjedd?
Det var som faen.
Liv!
(bråk fra vinkelsliper)
(bråket fra vinkelsliperen slutter)
(bråk fra vinkelsliper)
(Kurt synger opera)
- Hva er det du vil? - Ikke den tonen.
Slipp bremsen. Slip den nå.
Far...
Andreas...
(varslingsklokke)
Lukk øynene.
Nå nærmer jeg meg.
Ikke gap før jeg sier ifra.
- Lukk øynene. - Ikke spise mer. Leke.
Ikke leke. Jeg vil tafse på deg.
- Ikke tafse. - Nei, jeg tafser ikke på deg.
Kom her.
Resync: Xenzai[NEF]